Tidligere:
Palasset mitt er stort. Foajeen er det normanniske kapell i Palermo.
Alvorlig, vakker og tidløs.
Du kommer til Palermo, og snart blir et lik oppdaget.
Et valetinerkort på en knust mann.
Det er steder i ham selv han ikke trygt kan ferdes.
- Har du vært en far? - For min søster. Hun het Mischa.
Hannibal!
Jeg tilgir deg.
- Var det fint å treffe ham? - Det var fint.
Blant andre ting. Han visste hvor han skulle lete etter meg.
Du visste hvor han ville lete etter deg.
- Han sa at han tilga meg. - Tilgivelse er for stort -
- og vanskelig for én person.
Det krever to: Forræderen og den forrådte.
- Hvilken av dem er du? - Jeg er vag på de detaljene.
Forræderi og tilgivelse er -
- best sett på som noe liknende forelskelse.
Du kan ikke styre hvem du blir forelsket i.
Du kommer til å bli tatt.
Det er allerede blitt satt i gang.
Er det bekymring for pasienten din eller for deg selv?
Jeg er ikke bekymret for meg.
Jeg vet akkurat hvordan jeg skal navigere -
- min vei ut av hva det nå er jeg har rotet meg inn i.
- Gjør du det? - Jeg gjorde det.
Hvor vil Will Graham nå lete etter deg?
Et sted jeg aldri kan dra.
Hjemme.
Auksjtaitia i Litauen
Det er ikke helbredende å se barndomshjemmet ditt.
Men det hjelper med å finne ut om du er knust.
Hvordan og hvorfor, gitt at du vil vite det.
Jeg vil vite det.
Var det her byggingen begynte?
Av minnepalasset mitt?
Dets dør er i sentrum av mitt sinn.
Og du er her og leter etter låsen.
Rommene i ditt sinn viet til dine tidligste år, -
- skiller de seg fra de andre rommene?
Skiller de seg fra dette rommet?
Dette rommet holder lyd og bevegelse, store slanger som bryter i mørket.
Andre rom er statiske scener, fragmenterte, -
- som malte glasskår.
Alt er knyttet til minner og leder til andre minner.
Rom du ikke kan få deg selv til å gå inn i.
Ingenting som slipper ut fra dem, gir deg trøst.
Skrik fyller noen av stedene, men korridorene har ikke ekko av skrik.
For jeg hører musikk.
Studiolo er en aggressiv gruppe.
De har ødelagt flere akademiske omdømmer.
Å stå foran dem er risikabelt.
Du var ivrig etter å se meg diskreditert, professor Sogliato.
Du sang for maten foran dragene i Studiolo.
Og du sang svært godt.
Først applaus, så ved tårevåt jubel.
Medlemmene bekreftet deg som mester av Palazzo Capponi.
Punch Romaine; en cocktail skapt av Escoffier.
Servert til gjester i første klasse på Titanic ved deres siste middag.
Komiteene har en ny kurator, de savner ikke den gamle.
Om min seier gledet professorene, kunne jeg ikke se det.
- Da fulgte du ikke med. - Jeg følger nøye med.
Men ikke på en åpenlys, tilfeldig måte.
Det kan ha vært impulsivt.
Du har overveid den impulsen siden du valgte å servere Punch Romaine.
Jeg kan ikke se.
Teknisk sett drepte du ham.
Ikke lenger interessert i å bevare freden du fant her?
Du kan ikke bevare entropi. Det går gradvis over til uorden.
To menn fra Capponi er døde.
Jeg kan bare påberope meg en. Teknisk sett.
Du trekker dem til deg, ikke sant?
Alle sammen.
Som med hans forbrytelser i Firenze -
- tok Il Mostro anatomiske trofeer, men etterlot aldri bevis.
Dr Lecter er forsiktig.
Han vil slå til, men hans behov tvinger ham ikke til å slå til ofte.
Det var lange perioder der Il Mostro ikke slo til.
Dette er det første på 20 år.
Du har nye bevis.
Du vet, vinduet i Questuralaboratoriet -
- er omringet av hvitløk for å holde onde ånder ute.
Dette er ikke folk som er åpne for nye idéer.
Byen min håner meg.
Min jakt på Il Mostro tillot kråkene å hakke meg i hjertet.
- Hvordan er ditt hjerte? - Godt hakket.
Om han ikke allerede har det, vil Il Mostro returnere til Firenze.
Bli med meg tilbake.
Vi har en sjanse til å ta tilbake vårt omdømme -
- og nyte vårt yrkes heder ved å fange monsteret.
Jeg er ikke ute etter monsteret.
Ikke mitt hus, ikke min brann. Jeg er ute etter Will Graham.
Du gjør ham urolig.
- Du er på privat eiendom. - Jeg er en venn av Hannibal.
- Sendte han deg? - Mitt navn er Will Graham.
Jeg er ubevæpnet. Kan jeg senke armene?
Avtrekkeren krever tre punds trykk. Jeg holder to av det.
- Hva sier han? - Han vil at du skal se på ham, -
- snakke til ham. Men det skal du ikke.
Du har kastet vekk den sosiale gunsten som vanligvis gis mennesker.
Han har kastet den vekk.
Alt som er tillatt er lyden av vann.
Det er det de ufødte hører. Deres siste minne av fred.
- Du holder ham som et dyr. - Jeg ville ikke gjort det mot et dyr.
- Hva har han gjort? - Han spiste henne.
Mischa?
Hvor lenge har han vært fangen din?
Vi har vært hverandres fanger i svært lang tid.
Hvordan havnet du i denne situasjonen?
Det spørsmålet gjelder oss begge.
Og svaret er sannsynligvis det samme.
- Hva heter du? - Chiyoh.
- Hvordan kjenner du Hannibal? - En kan si intimt.
Nakama? Det er japansk for svært nære venner.
Ja, vi var nakama.
Forrige gang jeg så ham ga han meg et smil.
Alle sorger kan bæres om du setter dem inn i en historie.
Fortell meg en historie.
I romertiden ble alt kjøtt delt opp. Det beste gikk til adelen.
Det nest beste til presteskapet, så til borgerskapet og hæren.
Fattige fikk quinto quarto, innmat.
Den femte kvart?
Innmaten til en ku utgjør ca 25 % av vekten.
Quinto quarto utviklet seg fra en nødvendighet til høytradisjon.
Sibilo caratteristico. Når lungene plystrer, er retten ferdig.
Coratella con carciofi.
Fiolett artisjokk servert med lever, lunger og hjerte fra vårlam.
Prof. Sogliato vet ikke hva han går glipp av.
- Så frekt å overse innbydelsen. - Han sender sine beklagelser.
- Å, madonna. Det lukter guddommelig. - Det er det. Det sier jeg uten ego.
Jeg trenger ikke normal forsterkning.
Er du enig, signora Fell?
Min manns ego kan ikke måles med konvensjonelle metoder.
Jeg laget denne retten til ære for min søster da jeg var svært ung.
Du har vel perfeksjonert oppskriften med tiden?
Kjøttet...
- Du har en svært god slakter. - Absolutt.
Lammet må være nyslaktet, organene tilberedt samme dag.
Jeg overvåker prosessen personlig.
Vi konstruerer eventyr og vi aksepterer dem.
Våre sinn skaper en mengde fantasier når vi ikke vil tro noe.
Jeg aksepterer det Hannibal har gjort.
Jeg forstår hvorfor han har gjort det.
Mischa forklarer ikke Hannibal. Hun kvantifiserer ikke det han gjør.
Han gjør det som ble gjort mot henne.
Hvordan vet du at fangen din drepte Mischa?
Hannibal sa det til meg.
Hannibal tok noen fra deg.
Er du her for å ta noen fra ham?
Om jeg var som Hannibal, -
- hadde jeg allerede drept deg.
Tilberedt deg, spist deg og matet restene til ham.
- Det hadde han gjort. - Det har du tenkt mye på.
Vet du hvor han er?
Hvorfor leter du etter ham etter at han ga deg et smil?
Jeg har aldri kjent meg selv så godt som jeg -
- kjenner meg selv når jeg er med ham.
Du vil ikke finne Hannibal her.
Det er steder på eiendommen han ikke trygt kan ferdes på.
- Fæle minner. - Hva betyr eiendommen for deg?
Hannibal ville drepe den mannen for det han gjorde mot Mischa.
Jeg ville ikke la ham ta hans liv, så Hannibal overlot hans liv til meg.
Han var nysgjerrig på om du ville drepe.
Det tror jeg han fortsatt er.
Hvordan var du som en ung mann?
Jeg heiet på Mefistofeles og følte avsky for Faust.
Vil du snakke om ditt første vårlam?
Vil du?
Hvorfor kan du ikke dra hjem? Hva skjedde med deg der?
Ingenting skjedde med meg. Jeg skjedde.
Hvordan smakte søsteren din?
Gå!
- Er du troende, signor Crawford? - Er vi ikke alle det?
Tro kommer med fantasien.
Vi ser også for oss muligheten for at vi lever videre etter døden.
Will Graham døde.
Han var død. Jeg var død. Det var ikke noe vi forestilte oss.
Hva forestiller Will Graham seg nå?
Jeg lånte fantasien hans... Og jeg ødela den.
Jeg vet ikke hvordan han har klart å sette den sammen igjen.
Folk kommer hit for å være nærmere sin gud.
- Er det ikke det Will Graham gjorde? - Kanskje.
Will Graham forstår Hannibal. Han aksepterer ham.
Hvem blant oss vil vel ikke ha forståelse og aksept?
Jeg beklager.
Du gjorde dette. Du satte ham fri.
Det var deg jeg ville sette fri.
Du sa at Hannibal var nysgjerrig på om jeg ville drepe.
- Du var også nysgjerrig. - Jeg ønsket ikke dette.
Jo, det gjorde du. Du gjorde det han gjør.
Han ville vært stolt av deg, sin nakama.
Visste du det?
På et nivå visste du det.
Han skapte en historie av hendelser som bare han opplevde.
"Alle sorger kan bæres om du setter dem inn i en historie".
For Mischa.
- Jeg vil hjelpe deg med finne ham. - Hvorfor vil du hjelpe meg?
Jeg har ingen grunn til å bli her. Ikke nå lenger. Det sørget du for.
Det søsteren din fikk deg til å føle, -
- var mer enn du bevisst kunne kontrollere eller forutse.
Eller forhandle.
Jeg vil påstå at det Will Graham får deg til å føle ikke er ulikt.
En kraft av sinn og omstendigheter.
Kjærlighet.
- Han besøker deg eller ikke. - Det samme med tilgivelse.
Og jeg vil hevde, det samme med forræderi.
Guds forræderi, som forutsetter Guds tilgivelse.
Vi kan alle forråde. Iblant har vi ikke noe annet valg.
Mischa forrådet meg ikke.
Hun påvirket meg til å forråde meg selv, men det tilga jeg henne.
Om tidligere oppførsel er en indikator på fremtidig oppførsel, -
- er det bare én måte du vil tilgi Will Graham på.
Jeg må spise ham.
Tekst: Ole Johan Grøndal Hansen www.btistudios.com